ВІДГУК
офіційного опонента кандидата психологічних наук, доцента, доцента кафедри психології та психотерапії Українського Католицького Університету Семків Ірини Ігорівни на дисертаційну роботу Блозви Павла Ігоровича «Соціальний капітал як психологічний ресурс становлення політичної культури молоді», представлену на здобуття наукового ступеня кандидата психологічних наук за спеціальністю 19.00.11 - політична психологія в спеціалізовану вчену раду Д. 26.457.01 при Інституті соціальної та політичної психології НАПН України.

Актуальність обраної теми.
Дослідження проблеми соціального капіталу у контексті політичної культури молоді є актуальним на сучасному етапі розвитку психологічної науки, адже політична культура молодого покоління є умовою формування громадянського суспільства в Україні. На шляху динамічних процесів українського суспільства сьогодні спостерігається певний спад політичної культури, а відтак активності молоді, та зростання рівня недовіри молодих людей до політичних інститутів. Така динаміка, вочевидь обумовлена зростанням значення індивідуалістичних цінностей для молоді, та певним підвищенням набутої безпорадності у сфері політичних процесів. Відтак, у контексті політичної психології актуальним є розкриття психологічної ресурсності соціального капіталу, як умови становлення політичної культури.
Актуальність дисертації визначається також тим, що проблема психологічної ресурсності соціального капіталу є недостатньо вивченою  та розкритою  як в українській так і у зарубіжній літературі. Саме тому розуміння такого багатогранного поняття, як соціальний капітал у контексті політичної культури молодої людини набуває неабиякої актуальності на сучасному етапі розвитку українського суспільства.
З цих позицій дисертація Блозви П.І. є актуальною, своєчасною і важливою для політичної психології оскільки у ній на підставі валідних та надійних методів дослідження висвітлені положення щодо ролі та значення психологічної ресурсності соціального капіталу у детермінації політичної культури молодої людини. 
Зв'язок роботи з науковими програмами, планами, темами.
Дисертацію Блозви П.І.  виконано в межах науково-дослідної роботи лабораторії психології мас і спільнот Інституту соціальної та політичної психології НАПН України «Соціально-психологічні чинники подолання бідності як стилю життя» (2011 – 2015 рр., державний реєстраційний номер 0111U001263) і «Психологічні стратегії адаптації спільноти до умов і наслідків воєнного конфлікту» (2016 – 2018 рр., державний реєстраційний номер 0114U001513). Тему узгоджено бюро Міжвідомчої ради з координації наукових досліджень з педагогічних і психологічних наук в Україні (протокол № 9 від 23.12.2014р.).
Наукова новизна. 
На підставі аналізу великої кількості вітчизняної та зарубіжної літератури розглянуто психологічну природу такого явища як соціальний капітал та його ролі у політичній культурі молоді. Уперше визначено соціальний капітал як психологічний ресурс, що розуміється як накопичені можливості середовища міжособової взаємодії, використовуючи які, людина може досягнути власних цілей і/або сприяти досягненню намірів групи, до якої належить. Виявлено значущі зв’язки між компонентами соціального капіталу як психологічного ресурсу і складовими політичної культури. Що найбільш важливо, так це те, що проведено експеримент в якому висвітлено особливості впливу компонентів соціального капіталу як психологічного ресурсу на складові політичної культури.
Практичне значення. 
Практичне значення дисертації визначається у кількох площинах: 
Здійснено модифікацію анкети О. М. Татарка, для дослідження соціального капіталу, що володіє достатньою валідністю та надійністю, а відтак дозволяє використовувати її у подальших дослідженнях соціального капіталу; дослідження слугують базою для оновлення навчальних дисциплін, як-от: соціальна психологія, політична психологія; виявлені результати можуть бути врахованими при створенні програм спрямованих на оптимізацію психологічної ресурсності соціального капіталу як чинника становлення політичної культури молоді.  
Ступінь обґрунтованості.
Дисертаційна робота Блозви П.І. виконана на великому фактичному матеріалі. Досліджено 682 особи на емпіричному та 409 на експериментальному етапах. Випробувані різного віку та статі представляють широкий спектр навчальних закладів та регіонів України. Достовірність висновків та результатів забезпечено використанням великолї кількості методів математико-статистичного опрацювання емпіричних даних (кореляційний аналіз за критерієм Пірсона, однофакторний дисперсійний аналіз, критерії Вілкоксона і Манна-Вітні, аналіз альфа-Кронбаха, експлораторний факторний аналіз). Отримані висновки конкретні і відповідають завданням дослідження. Наукові положення базуються виключно на використанні адекватних методів та методик дослідження, опрацювання та інтерпретації отриманих результатів, що підтверджує їх достовірність.
Структура та обсяг. 
Дисертація Блозви П.І. складається із вступу, трьох розділів, висновків, списку використаної літератури, що налічує 168 найменувань (93 кирилицею та 75 латиницею) та додатків. Повний обсяг роботи становить 211 сторінок, основний текст займає 151 сторінку. В дисертації представлено 21 рисунок та 12 таблиць.
У вступі добре обґрунтовано актуальність, мету та завдання, новизну та практичну значимість роботи Блозви Павла Ігоровича. 
У першому розділі здійснено теоретичний аналіз проблеми становлення політичної культури молоді у контексті соціального капіталу як психологічного ресурсу. Позитивне враження справляє те, що у підрозділі 1.2. Соціальний капітал у контексті політичного життя суспільства Блозва П.І. робить дуже детальний та усесторонній аналіз поняття соціального капіталу. У цьому ж розділі на сторінці 33 Павло Ігорович наголошує на тому, що: “...доцільним є вивчення психологічних особливостей становлення соціального капіталу, його ролі в міжособовій взаємодії та впливу на формування як особистості так і соціальних груп, до яких вона належить...”, що вказує на міждисциплінарність у аналізі психологічної компоненти соціального капіталу у дослідженнях Блозви П.І. Імпонує підхід Блозви Павла Ігоровича щодо індивідуального підходу до визначення соціального капіталу, яке автор подає на 41 сторінці : “…це накопичені можливості середовища міжособової взаємодії, використовуючи які, людина може досягнути власних цілей, а також сприяти досягненню намірів групи, до якої належить...”, у цьому контексті важливим є акцент на тому, що ресурс, який несе в собі соціальний капітал не завжди може бути реалізованим, бо це завжди певна міра потенціалу, але не міра реалізації цього потенціалу. У підрозділі 1.3 Теоретико-методологічний аналіз політичної культури молоді як надбання соціального капіталу на сторінці 47 Павло Ігорович Блозва виділяє 5 компонентів соціального капіталу: ефективність соціальної взаємодії, внутрішньогрупова згуртованість, міжособова довіра, ідентифікація з групою, готовність до взаємодопомоги; та 5 компонентів політичної культури: політичні цінності, уявлення про політику, мотиви участі в політичній взаємодії, політичні символи, політична поведінка, що складає враження доброї теоретичної структури перед початком проведення емпіричного дослідження. Розділ завершується осмисленими та аргументованими висновками.
У другому розділі Блозва Павло Ігорович здійснює методичне обґрунтування та опис організації емпіричного дослідження. Слід зазначити, що процедура та методики, які обрав дисертант є адекватними та відповідають завданням дослідження. Заслуговує уваги, звісно, зроблений аналіз рівня вияву соціального капіталу та політичної культури сучасної молоді. Також Дисертант здійснив у Розділі 2. аналіз функціональних особливостей становлення політичної культури молоді під впливом соціального капіталу як психологічного ресурсу. Дуже позитивне враження склало те, що дисертант вкотре акцентує (сторінка 123) на психологічному ресурсі такого міждисциплінарного поняття, як соціальний капітал, виділяючи при цьому у його структурі: особистісні риси, якість і направленість соціально-психологічної взаємодії, стилі поведінки особи. Підсумовуючи тим, що психологічний ресурс соціального капіталу розкривається у: формуванні на основі певних психологічних рис, спрямованості у соціальній групі й поширенні  за допомогою своєрідних моделей поведінки. Вкінці Розділу 2. (сторінка 130) дисертант приходить до висновку, що: “...модель соціального капіталу як психологічного ресурсу становлення політичної культури молоді відображає визнання особою певних політичних ідей, створення і накопичення нею інтересів у політичному середовищі та роль комунікації у цих процесах.” Такий висновок і лягає в основу проведеного Блозвою Павлом Ігоровичем експерименту у Розділі 3.
Заслуговує уваги Розділ 3. («Експериментальне виявлення впливу активізації психологічного ресурсу компонентів соціального капіталу на становлення політичної культури молоді»). У цьому розділі Автор описує проведене експериментальне дослідження психологічної ресурсності соціального капіталу як чинника політичної культури молоді та достатньо добре його інтерпретує. Проведені дослідження політичної культури молоді та статистичний аналіз отриманих результатів дає підстави виділити основні форми взаємозв’язку соціального капіталу та політичної культури на чотирьох рівнях існування визначеного автором соціального капіталу. 
Завершується робота обґрунтованими висновками, які у повній мірі відповідають поставленій меті та завданням дослідження
Повнота викладу матеріалів дисертації в опублікованих працях та авторефераті
Результати дослідження доповідались на 8-ми наукових конференціях та висвітлені у 11-ти публікаціях, 4 із яких - статті у наукових фахових виданнях, включених до переліку МОН України, 2 – у журналах, які внесено до міжнародних наукометричних баз.   У наукових працях повною мірою відзеркалено всі розділи рецензованої дисертації. Автореферат дисертації повністю відповідає основним положення дисертації і сучасним вимогам України. 
Зауваження щодо змісту.
Формулюючи загальний висновок про дисертаційну роботу, доречно висловити певні зауваження:
1.	У роботі використано велику кількість методів та методик та різних етапах виконання роботи: на етапі опитування, експерименту та на етапі аналізу даних, що є, безумовно, сильною стороною роботи. Проте, усі методи та методики, використані у досліджені, не представлені у додатках, та не описані їх шкали. У цьому контексті дуже б хотілось побачити їх почерговий, збірний, стислий та короткий опис перед тим як вчитуватись у  опис та аналіз результатів дослідження. Важливим теж є побачити тексти цих методик у додатках до роботи, щоб не доводилось вишукувати їх в Інтернеті.
2.	У Дисертації на сторінці 54 зазначено, що автор методики Р. Стила виділяє у методиці 6 шкал. Але насправді автор виділяє 5 шкал, а шоста шкала була введена в процесі модифікації та адаптації української версії методики, що акцентовано у джерелі на яке посилається Дисертант.  
3.	Вважаю, що робота б суттєво виграла, якби Автор більший акцент ставив на основному поряд з другорядним. Читаючи роботу, інколи складається враження, що важливе ховається за менш важливим. Можливо було б слід, у дисертації викладати матеріал в такій формі, яка б більше акцентувала увагу на важливому та головному і менше відволікала увагу на другорядне. Це б дозволило дистанціюватись від високої роздрібненості компонентів досліджуваних явищ. 
4.	На сторінці 4 Автор зазначає, “...спектр поведінкових проявів у політиці є досить вузьким...”, така фраза є дуже загальною, а відтак мало зрозумілою. Хотілось би уточнення наскільки вузьким, що ж означає цей вузький спектр поведінкових проявів.
5.	На сторінці 37 Дисертант зазначає, що першим соціальним психологом, який звернувся до аналізу соціального капіталу був П.М.Шихірєв. Можливо, поважаючи авторів - соціальних психологів з інших країн, які писали до П.М.Шихірєва доречно б було зазначити, що П.М.Шихірєв був одним з перших.
6.	Склалось враження, що дисертант ототожнює поняття “Дистанції до влади” (PDI-indeks H. Hofstede) та “Цінності влади” (таке ототожнення вперше зустрічається на сторінці 76 наприклад), що у теорії Г. Хофштеде не є ідентичним. 
Висловлені зауваження стосуються лише окремих положень роботи і не знижують позитивної оцінки дисертації.

Висновок.
Виклад матеріалу дисертант здійснює логічно, послідовно та зрозуміло, матеріали дослідження добре проілюстровано таблицями та рисунками. Робота містить обґрунтовані наукові положення та висновки, які характеризуються новизною та практичною значимістю. Пропоновані дисертантом положення досить повно висвітлюються у публікованих ним статтях у фахових виданнях та наукометричних виданнях.
Дисертація Блозви Павла Ігоровича «Соціальний капітал як психологічний ресурс становлення політичної культури молоді» за спеціальністю 19.00.11 – політична психологія виконана на належному науково-методичному рівні з дотриманням вимог ВАК України,  є завершеним та самостійним дослідженням у якому отримані нові та науково обґрунтовані результати, що в сукупності вирішують нову для психологічної науки проблему і доводять, що соціальний капітал є психологічним ресурсом у процесі становлення політичної культури молодої людини. 
За актуальністю обраної теми, науковою новизною і практичним значенням отриманих результатів робота Блозви Павла Ігоровича відповідає вимогам пунктів 9, 11, 12, 13, 14 «Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №567 від 24 липня 2013 року, а її автор – Блозва Павло Ігорович заслуговує присудження наукового ступеня кандидата психологічних наук за спеціальністю 19.00.11 – політична психологія. 

доцент кафедри психології та психотерапії
факультету наук про здоров’я 
Українського Католицького Університету 
кандидат психологічних наук, доцент				 І. І. Семків